Kolmetoista metriä. Teidän pitäisi nähdä se.
Ota se ylös ja keulakaiteen yli.
Okei, Mir-2, menemme keulan yli. Pysykää mukana.
Nyt hiljaa. Kuvaamme.
Kun näen sen tulevan esiin pimeydestä kuin aavelaiva -
se koskettaa minua aina yhtä voimakkaasti.
Kun näkee suuren aluksen surullisen raunion kököttävän täällä -
minne se upposi 15. huhtikuuta 1912 klo 2.30 yöllä -
vajottuaan kauan -
yläpuolisesta maailmasta.
Sinä sitten osaat suoltaa paskaa, pomo.
Sukellus kuusi.
Olemme taas Titanicin kannella.
Noin neljän kilometrin syvyydessä.
3821 metrin.
Paine ulkona on melkein kolme ja puoli tonnia neliötuumaa kohti.
Nämä ikkunat ovat 25 senttiä paksut, ja jos ne hajoavat -
se on menoa kahdessa mikrosekunnissa.
Se höpinöistä.
Laske se vain päällystön tilojen katolle niin kuin eilenkin.
Teen sen.
Mir-2, laskeudumme pääportaikon päälle.
Oletteko valmiita lähtemään liikkeelle?
Kyllä, Brock, lasken nyt Dunkinin liikkeelle. Mene, Charlie.
- Hyvä on, löysää kaapelia. - Löysää kaapelia.
Hyvä on, Brock. Laskeudumme alas runkoa pitkin.
Kuittaan sen. Menkää alas ensimmäisen luokan kulkusillan ovelle.
Tutkikaa D-kannen vastaanottoaluetta ja ruokasalia.
Kuitataan.
- Löysää. - Löysää.
Okei, nyt vasemmalle. Vasemmalle, vasemmalle.
Vainukoira on liikkeellä. Suuntaamme alas porraskuiluun.
Lewis, pudottaudu B-kannelle.
A- kansi.
- Anna vähän köyttä, kapteeni. - B-kansi. Mene sinne.
- Varo ovenkarmeja. Varo niitä. - Näin ne. Huomasin sen.
VAINUNÄKÖ
Kaikki sujuu. Relaa, pomo.
Käänny.
- Löysää kaapelia, kapteeni. - Käänny. Katso seinää.
Brock, olemme pianon luona. Kuittaatko?
Kuittaan.
Juuri siellä.
- Siinä se on. Tuo on makuuhuoneen ovi. - Näen sen.
Olemme sisällä. Olemme siellä.
Tuo on Hockleyn vuode. Siinä se pirulainen nukkui.
Hups. Joku jätti veden valumaan.
Pysähdy. Vain hetkeksi. Palaa takaisin oikealle.
Tuo vaatekaapin ovi. Mene lähemmäksi.
- Taidat haistaa jotakin. - Haluan nähdä, mitä sen alla on.
Anna kädet minulle.
Noin.
- Varovasti. Se voi hajota. - Okei.
Okei, jatka. Käännä se ympäri.
Jatka vain. Jatka.
Pudota se.
Voi veljet. Näetkö tämän, pomo?
Palkkapäivä, pojat.
Kassakoneen kilinää!
- Teimme sen, Bobby. - Noudimme sen takaisin.
Olet paras!
Kuka on paras? Sano se.
Sinä olet, Lewis.
- Bobby, sikarini. - Tässä.
Avaa se.
Päästäkää minut. Odottakaa.
- Saatko sen? - Sain sen.
Paska.
Ei timanttia.
Samoin kävi Geraldolle -
ja hänen uransa meni sen mukana.
Pistä kamera pois päältä.
Brock. Sijoittajat haluavat tietää, miten kaikki sujuu.
Hei, Dave. Hei, Barry. Se ei ollut kassakaapissa.
Älkää huolestuko. Se voi olla monissa paikoissa.
Totta hitossa.
Sviitin lattian roskissa, äidin huoneessa...
- Purserin kassakaapissa. - Jimmy Hoffan salkussa.
Kymmenessä eri paikassa.
Teidän on vain luotettava vaistooni. Tiedän, että olemme lähellä.
Meidän on vain eliminoitava paikkoja.
Hetki vain.
- Näyttäkää tuota. - Tässä voi olla jotakin.
- Missä on valokuva kaulakorusta? - Soitan kohta takaisin.
14. huhtikuuta 1912
Helvetti.
Brock Lovett tunnetaan espanjalaisen kullan löytämisestä.
Hyvä on, saat kohta ruokaa.
Hän vuokrasi venäläisiä sukellusveneitä etsiäkseen kuuluisimman hylyn -
Titanicin.
Hän on nyt seurassamme satelliitin kautta tutkimusalukseltaan Keldyshilta -
Pohjois-Atlantilta.
- Hei, Brock. - Hei, Tracy.
Kaikki tuntevat Titanicin tarinat.
Kuten viimeiseen asti soittaneen soittokunnan jalouden.
Mutta minua kiinnostavat kertomattomat tarinat -
syvälle Titanicin runkoon lukitut salaisuudet.
Pääsemme robottitekniikan avulla syvemmälle hylkyyn -
kuin kukaan aikaisemmin.
Tutkimusretkeesi liittyy paljon kiistelyä -
löydettyjen tavaroiden omistusoikeudesta ja jopa etiikasta.
Monet kutsuvat sinua haudanryöstäjäksi.
Kukaan ei koskaan kutsunut Tutankhamonin haudan löytöjä...
- Mikä se on? - Pistä kovemmalle, kulta.
Minulla on täällä museoasiantuntijoita varmistamassa -
historiallisten esineiden oikean säilytyksen ja luetteloinnin.
Katsokaa tätä piirrosta, jonka löysimme juuri tänään.
Paperi oli ollut veden alla 84 vuotta -
ja ryhmäni pelasti sen vahingoittumattomana.
Olisiko tämä säilynyt valtameren pohjassa ikuisesti, jos sitä ei olisi löydetty?
Me voimme nähdä sen ja...
Hyvänen aika.
Brock, sinulle on satelliittipuhelu.
Bobby, etkö näe, että laskemme juuri sukellusveneitä veteen?
Usko minua, haluat ottaa tämän puhelun.
Parasta olla sen arvoista.
- Puhu kovaa. Hän on aika vanha. - Hienoa.
Brock Lovett. Miten voin auttaa teitä, rouva...
Calvert. Rose Calvert.
Rouva Calvert?
Ihmettelin vain, löysittekö jo Valtameren sydämen, hra Lovett.
Sanoinhan, että haluat tämän puhelun.
Hyvä on, olen pelkkänä korvana.
Voitteko kertoa, kuka nainen kuvassa on.
Kyllä. Se olen minä.
Hän on joku hiton valehtelija. Hullu, joka haluaa rahaa ja julkisuutta.
Luoja tietää, miksi! Kuten se venäläinen muija, Anestesia.
He lähestyvät!
Rose Dewitt Bukater kuoli Titanicilla 17-vuotiaana, eikö totta?
Totta.
Jos hän eläisi, hän olisi jo 100-vuotias.
Ensi kuussa 101.
Okei, sitten hän on ikivanha hiton valehtelija.
Olen tehnyt taustatutkimusta tästä naisesta -
aina 20-luvulle, jolloin hän työskenteli näyttelijänä.
Vieläpä näyttelijä. Siinä on ensimmäinen vihje, Sherlock.
Hänen nimensä oli silloin Rose Dawson. Hän nai Calvert-nimisen miehen.
He muuttivat Cedar Rapidsiin ja hän sai pari lasta.
Nyt Calvert on kuollut, ja niin taitaa olla Cedar Rapidskin.
Kaikkien timantista tietävien -
piti kuolla laivan mukana, mutta hän tietää.
Ei taida matkustaa kevyesti.
Auttakaa häntä!
Olen Brock Lovett. Tervetuloa Keldyshiin.
Viedään hänet tänne sisään.
- Hei, nti Calvert. - Hei.
- Tervetuloa Keldyshiin. - Kiitos.
Niin?
- Onko hyttinne sopiva? - Kyllä, oikein mukava.
Oletteko tavannut tyttärentyttäreni Lizzyn? Hän pitää minusta huolta.
Tapasimme hetki sitten. Kannella, mummi, muistatko?
Niin...
Siinä. Se on mukavaa. Minulla on oltava kuvani, kun matkustan.
Voinko tuoda teille mitään? Haluaisitteko jotakin?
Kyllä.
Haluaisin nähdä piirrokseni.
Ludvig XVI:llä oli satumainen jalokivi, jonka nimi oli Kruunun sininen timantti.
Se katosi vuonna 1792.
Samoihin aikoihin Ludvig menetti kaiken kaulasta ylöspäin.
Teorian mukaan kruunun timanttikin leikattiin.
Sydämen muotoon, ja se tuli tunnetuksi Valtameren sydämenä.
Tänään se olisi arvokkaampi kuin Hope-timantti.
Se oli kamala ja raskas esine. Pidin sitä vain tämän yhden kerran.
Mummi, ajatteletko, että sinä olet tässä?
Se olen minä.
Enkö ollutkin vetävä mimmi?
Jäljitin sen vakuutustietojen avulla.
Vanhan korvausvaatimuksen, joka sovittiin salaisten ehtojen mukaisesti.
Voitteko kertoa, kuka vaatimuksen esittäjä oli?
Kuvittelisin, että se oli eräs Hockley.
Nathan Hockley. Juuri hän. Pittsburgilainen teräspohatta.
Hänen poikansa Caledon osti kaulakorun morsiamelleen. Teille.
Viikkoa ennen kuin hän purjehti Titanicilla.
Korvausvaatimus esitettiin heti uppoamisen jälkeen.
Joten timantin olisi pitänyt upota laivan mukana.
Näettekö päivämäärän?
"14. huhtikuuta 1912."
Mikä tarkoittaa, että jos isoäitinne puhuu totta -
hän piti timanttia sinä päivänä, jolloin Titanic upposi.
Siksi olen uusi paras ystävänne.
Tässä on joitakin hytistänne löytämiämme esineitä.
Tämä oli minun.
Miten kummallista!
Se näyttää aivan samalta kuin viimeksi sen nähdessäni.
Peilikuva on muuttunut hieman.
Oletteko valmis palaamaan Titanicille?
Tässä mennään. Se iskee jäävuoreen tyyrpuurin puolella.
Kylki ponnahtelee jäätä vasten ja siihen tulee reikiä kuin morsetusmerkkejä -
vesirajan alapuolelle.
Sitten keulaosastoihin alkaa tulvia vettä.
Samalla kun veden pinta nousee, se valuu vedenpitävien väliseinien yli -
jotka eivät valitettavasti ulotu E- kantta korkeammalle.
Kun keula menee alas, perä nousee ylös, tietenkin ensin hitaasti -
sitten yhä nopeammin, ja lopulta koko laivan perä on ilmassa.
Ja se on iso perä, 20000- 30000 tonnia.
Laivan runkoa ei ole suunniteltu tällaiselle paineelle.
Mitä tapahtuu? Se katkeaa alas köliin asti -
ja perä putoaa takaisin alas.
Kun keula vajoaa, se työntää perän pystyyn ja irtoaa lopulta.
Nyt peräosa pomppii kuin korkki pari minuuttia -
ja lopulta vajoaa alas noin klo 2.20-
eli kahden tunnin ja 40 minuutin kuluttua törmäyksestä.
Keulaosa liukuu pois ja päätyy hieman yli kilometrin päähän -
jossa se iskeytyy merenpohjaan 20-30 solmun nopeudella.
Eikö ole vaikuttavaa?
Kiitos hienosta teknisestä analyysistä, hra Bodine.
Tietenkin itse kokemus -
oli jokseenkin erilainen.
Voisitteko kertoa siitä?
- Vien hänet lepäämään. - Ei.
- Tule nyt, mummi. - Ei!
Antakaa nauhuri.
Kertokaa meille, Rose.
Siitä on 84 vuotta.
Ei se mitään. Yrittäkää muistaa jotain, mitä tahansa.
Haluatteko kuulla tämän vai ette, hra Lovett?
Siitä on 84 vuotta -
ja voin yhä haistaa tuoreen maalin.
Posliinia ei oltu koskaan käytetty.
Lakanoissa ei oltu koskaan nukuttu.
Titanicia kutsuttiin unelmien laivaksi.
Ja sitä se olikin.
Sitä se todella oli.
Kolmannen luokan keulahyttien matkustajat -
tulkaa tänne. Tähän jonoon! Tänne...
- Eikö ole iso vene? - Isi, se on laiva.
Olet oikeassa.
En ymmärrä, miksi tästä tohistaan.
Ei se näytä sen suuremmalta kuin Mauretania.
Voit olla välinpitämätön joistakin asioista, mutta et Titanicista.
Se on 30 metriä pitempi kuin Mauretania ja paljon ylellisempi.
Tyttäreesi on liian vaikea tehdä vaikutusta, Ruth.
Tätä alusta siis pidetään uppoamattomana.
Se on uppoamaton. Jumalakaan ei voisi upottaa tätä.
Teidän on tarkistutettava matkatavaranne pääterminaalissa.
Tätä tietä, herra.
Luotan, että teette sen. Seuratkaa palvelijaani.
Kiitos, herra, mielihyvin. Jos voin tehdä muuta...
Hyvä on.
Kaikki matka-arkut tuosta autosta. Kaksitoista tästä.
Ja kassakaappi 1. luokan sviittiin, B- kannen huoneet 52, 54 ja 56.
Rouvat, parasta pitää kiirettä. Seuratkaa minua.
- Entä takkini? - Se on minulla, neiti.
Jonottakaa täällä terveystarkastukseen.
Kaikki kolmannen luokan matkustajat jonottavat täällä terveystarkastukseen.
Leuka ylös.
VAIN MATKUSTAJALIIKENTEELLE
- Tervetuloa laivaan, rouva. - Tervetuloa Titanicille.
Se oli unelmien laiva kaikille muille.
Minulle se oli orjalaiva -
joka vei minut takaisin Amerikkaan kahleissa.
Olin ulospäin kaikkea, mitä hyvin kasvatetun tytön tuli olla.
Sisimmässäni kärsin suuresti.
Jack, olet pazzo. Pistit peliin kaiken, mitä meillä on.
Jos ei omista mitään, ei voi myöskään menettää mitään.
Senkin hullu. En voi uskoa, että pelaat lipuistamme.
Sven?
Panos.
KOLMAS LUOKKA - WHITE STAR LINE
Hyvä on.
Totuuden hetki. Jonkun elämä muuttuu.
Brizio?
- Niente. - Niente.
Olaf?
Ei mitään.
Sven?
Kaksi paria.
Olen pahoillani, Fabrizio.
Vai pahoillasi, ma vaffanculo! Pelasitko rahamme?
Olen pahoillani, mutta et näe äitiäsi pitkään aikaan.
Sillä menemme Amerikkaan. Täyskäsi.
Tule.
Menen kotiin.
- Menen kotiin. - Menen Amerikkaan!
Ei, kaveri.
Titanic lähtee Amerikkaan viiden minuutin kuluttua.
Hitto, Fabri. Tule. Mennään.
Matkustamme nyt tyylillä. Olemme kaksi oikeaa keikaria.
Olemme melkein hiton kuninkaallisia, ragazzo mio.
Näetkö? Se on kohtaloni.
Kuten sanoin, menen Amerikkaan ja minusta tulee miljonääri.
- Olet pazzo. - Ehkä, mutta minulla on liput.
- Pidin sinua nopeana. - Aspetta!
Odottakaa! Hei, odottakaa!
Olemme matkustajia! Matkustajia!
Kävittekö terveystarkastusjonossa?
Tietenkin.
Sitä paitsi meillä ei ole täitä. Olemme molemmat amerikkalaisia.
Hyvä on. Tulkaa laivaan.
Olemme maailman onnekkaimpia veikkoja. Tiedätkö sen?
Hyvästi!
- Tunnetko jonkun? - En tietenkään. Ei se ole pääasia.
- Hyvästi. Kaipaan teitä. - Hyvästi!
- Hyvästi. - En koskaan unohda teitä!
Seuraa minua, kulta. Mennään.
G-KANSI
G-60.
Anteeksi, rouva.
Tänne.
Hei! Olen Jack. Mukava tavata.
Olen Jack Dawson. Mukava tavata.
Kuka sanoo, että saat yläpetin?
Missä Sven on?
Tämä on yksityinen kävelykantenne, herra.
Haluaisitteko jotakin? Anteeksi.
- Tämäkö? - Ei.
Siinä oli paljon kasvoja.
Tämä on oikea.
Haluatteko ne kaikki esille, neiti?
Kyllä, tarvitsemme hieman väriä tähän huoneeseen.
Pistäkää se tuonne. Vaatekomeroon.
Luoja, ei kai taas noita töherryksiä.
Ne olivat silkkaa rahan tuhlausta.
Calin ja minun taidemaun erona on se, että minulla on makua.
Ne ovat kiehtovia -
kuin olisi unessa tai jossakin.
Totuutta, mutta ei logiikkaa.
- Mikä on taiteilijan nimi? - Joku Picasso.
Joku Picasso. Hänestä ei tule mitään. Usko minua.
- Pistä Degas makuuhuoneeseen. - Ainakin ne olivat halpoja.
Pistä se vaatekomeroon.
Cherbourgissa laivaan tuli nainen, jonka nimi oli Margaret Brown.
Kutsuimme häntä Mollyksi.
Historia kutsuisi häntä uppoamattomaksi Molly Browniksi.
En aikonut odottaa sinua koko päivää, poju.
Tässä, jos luulet selviäväsi.
Hänen miehensä oli löytänyt kultaa lännestä.
Hän oli uusrikas, kuten äitini sanoi.
Seuraavana iltapäivänä suuntasimme länteen -
Irlannin rannikolta -
eikä edessämme ollut mitään muuta kuin valtameri.
Viekää se merelle, Murdoch. Antakaa sille tilaa.
Selvä.
- Täyttä vauhtia eteenpäin, Moody. - Selvä.
PUOLI - TÄYSI
Täyttä vauhtia eteenpäin.
Täyttä vauhtia eteenpäin!
Nopeasti, kaverit.
Mikä lukema on?
Pistetään uunit täyteen! Menemme täyttä vauhtia eteenpäin!
Heti takaisin töihin.
HÖYRYPAINEMITTARI
21 solmua, kapteeni.
Katso!
Näetkö sen?
Tuolla on toinen. Näetkö sen?
Katso tuota! Katso, miten sen hyppää!
Näen jo Vapauden patsaan.
Hyvin pienenä tietenkin.
Olen maailman kuningas!
Tämä on historian suurin ihmisen tekemä liikkuva esine.
Ja päälaivanrakentajamme hra Andrews tässä suunnitteli sen kölilevyistä ylöspäin.
Kyhäsin sen ehkä kokoon, mutta idea oli hra Ismayn.
Hän kuvitteli mielessään höyrylaivan, joka olisi niin suuri -
ja loisteliaasti varustettu, ettei sitä parempaa koskaan tulisi.
Ja tässä se on, tahtomme voimasta todellisena.
Aivan niin.
Lohi.
Tiedät, etten pidä tuosta, Rose.
Hän tietää.
Me molemmat otamme lammasta. Puoliraakana ja vähän minttukastiketta.
Sinähän pidät lampaasta, kulta?
Makkaraa.
Aiotko leikata lihankin hänen puolestaan, Cal?
Kuka keksi nimen Titanic?
- Olitko se sinä, Bruce? - Kyllä, itse asiassa.
Halusin sen ilmaisevan pelkkää kokoa.
Ja koko merkitsee vakautta, ylellisyyttä -
ja ennen kaikkea voimaa.
Tiedättekö tri Freudin, hra Ismay?
Hänen teoriansa miesten keskittymisestä kokoon -
saattaisivat kiinnostaa teitä.
Mikä sinua vaivaa?
Anteeksi.
Pyydän anteeksi.
Hän on eloisa nainen. Toivottavasti selviät hänen kanssaan.
Minun on kai alettava vahtia hänen lukemisiaan -
vai mitä, rva Brown?
Kuka Freud on? Onko hän matkustaja?
Onko laiva mukava?
Kyllä, se on irlantilainen laiva.
Eikö englantilainen?
Se tehtiin Irlannissa. 15000 irlantilaista rakensi sen.
Luja kuin kallio. Vankkaa irlantilaista tekoa.
Tuo on tyypillistä.
Ensimmäisen luokan koirat tuodaan tänne paskalle.
Se ilmoittaa meille paikkamme.
Ikään kuin sen voisi unohtaa.
Olen Tommy Ryan.
- Jack Dawson. - Terve.
- Fabrizio. - Hei.
Hankitko rahaa piirroksillasi?
Unohda tuo, poju.
Ennemmin takamuksestasi lentää enkeleitä -
kuin pääset hänen seuraansa.
Näin koko elämäni kuin olisin jo elänyt sen.
Loputon paraati juhlia ja kotiljonkeja -
jahteja ja poolo-otteluita.
Aina samat rajoittuneet ihmiset, sama älytön lörpötys.
Tunsin seisovani valtavan kuilun partaalla -
eikä ollut ketään vetämässä minut turvaan.
Ei ketään, joka välitti -
tai edes huomasi.
Älä tee sitä.
Pysy kaukana.
Älä tule lähemmäksi.
Ojenna minulle vain käsi, niin vedän sinut takaisin.
Ei! Pysy siellä, missä olet.
Tarkoitan sitä.
Päästän irti.
Etkä päästä.
Miksi sanot, etten päästä?
Älä luule, että voit komennella minua. Et tunne minua.
Olisit jo tehnyt sen.
Häiritset minua. Mene pois.
En voi. Olen nyt sekaantunut tähän.
Jos päästät irti, minun on hypättävä perääsi.
Älä ole naurettava.
- Kuolisit. - Olen hyvä uimari.
Jo pelkkä putous tappaa sinut.
Se koskisi. En sano, etteikö se koskisi.
Toden puhuakseni minua huolestuttaa enemmän -
se, että vesi on niin kylmää.
Miten kylmää?
Jäätävää. Ehkä vähän nollan yläpuolella.
Oletko koskaan ollut Wisconsinissa?
Mitä?
Siellä on kylmimmät mahdolliset talvet.
Kasvoin siellä, lähellä Chippewa Fallsia.
Muistan, kun kävin lapsena isäni kanssa -
pilkkimässä Wissota-järvellä.
- Pilkkiminen on sitä, että... - Tiedän, mitä pilkkiminen on.
Anteeksi.
Vaikutat sisätiloissa oleskelevalta tytöltä.
Joka tapauksessa minä...
Putosin ohuen jään läpi.
Ja sanon sinulle -
niin kylmä vesi -
kuin tuolla alhaalla -
iskee sinuun kuin tuhat veistä, jotka puukottavat koko ruumistasi.
Et voi hengittää. Et voi ajatella.
Ainakaan muuta kuin kipua.
Minkä takia en ole kauhean innokas hyppäämään perääsi.
Mutta kuten sanoin -
minulla ei ole vaihtoehtoa.
Kai jotenkin toivon, että tulisit kaiteen tälle puolelle -
ja vapauttaisit minut siitä.
Olet hullu.
Niin kaikki sanovat -
mutta kaikella kunnioituksella, neiti -
minä en kuitenkaan ole se, joka roikkuu laivan kaiteesta.
Tule.
Anna kätesi.
Et halua tehdä sitä.
Nimeni on Jack Dawson.
Rose Dewitt Bukater.
Minun on pyydettävä sinua kirjoittamaan se ylös.
Tule.
Sain sinut.
Tule!
Auta!
- Auta minua! - Kuuntele minua. Pidän sinusta kiinni.
En päästä irti.
Vedä itsesi ylös!
Tule vain. Juuri noin.
Pystyt siihen.
Sain sinut.
Mitä tämä tarkoittaa?
Pysykää kaukana hänestä! Älkääkä liikkuko senttiäkään!
Hakekaa laivan poliisiupseeri.
Tätä ei voi hyväksyä.
Mikä sai teidät luulemaan, että voitte koskea morsiameeni?
Katsokaa minua, saasta!
- Cal. - Mitä luulit tekeväsi?
Cal, lopeta. Se oli onnettomuus.
Onnettomuusko?
Niin.
Todella typerää.
Kumarruin kaiteen yli ja liukastuin.
Yritin nähdä...
- Potkuritko? - Potkurit ja liukastuin.
Ja olisin mennyt yli laidan, mutta hra Dawson pelasti minut.
Ja melkein putosi itsekin.
Hän halusi nähdä potkurit.
Kuten sanoin, naiset ja koneet eivät sovi yhteen.
Niinkö siinä kävi?
Suurin piirtein niin siinä kävi.
Sittenhän poika on sankari. Hyvin tehty.
Joten kaikki on hyvin ja voimme palata konjakin ääreen.
Katso nyt itseäsi. Olet varmasti jäässä. Viedään sinut sisään.
Ehkä pojalle voisi antaa jotakin?
Tietenkin.
Hra Lovejoy -
20 dollaria riittänee.
Onko se käypä maksu rakastamasi naisen pelastamisesta?
Rose ei ole tyytyväinen.
Mitä tehdä?
Tiedän.
Ehkä voisitte tulla huomenna illalliselle kanssamme.
Voisitte viihdyttää ryhmäämme sankaritarinallanne.
Kyllä se sopii.
Hyvä. Se on sitten sovittu.
Tästä tulee mielenkiintoista.
Voisinko saada savukkeen?
Ehkä haluat sitoa nuo.
Aika mielenkiintoista, että neiti liukastui niin äkillisesti -
ja ehdit silti ottaa pois takkisi ja kenkäsi.
Tiedän sinun olleen alakuloinen.
En yritä teeskennellä, että tiedän syyn.
Ajattelin säästää tämän -
ensi viikon kihlajaisgaalaan asti.
Mutta haluan antaa sen sinulle tänään.
Hyvänen aika!
Ehkä muistutuksena tunteistani sinua kohtaan.
- Onko se... - Timantti? Kyllä.
Tarkalleen ilmaistuna 56 karaatin.
Ludvig XVI käytti sitä.
Sen nimi oli Le Coeur de la Mer.
- Valtameren sydän. - Valtameren sydän. Kyllä.
Se on valtava.
Se on kuninkaallisia varten.
Me olemme kuninkaallisia, Rose.
Ei ole mitään, mitä en voisi antaa sinulle.
Ei ole mitään, minkä kieltäisin sinulta -
ellet sinä kieltäisi minua.
Avaa minulle sydämesi.
Olen ollut omillani 15-vuotiaasta asti.
Siitä lähtien, kun vanhempani kuolivat.
Minulla ei ollut veljiä tai siskoja tai läheisiä sukulaisia siinä osassa maata.
Joten lähdin sieltä enkä ole sittemmin palannut.
Minua voi kutsua tuulen kuljettamaksi.
Olemme jo kävelleet toista kilometriä ympäri laivan kantta -
ja puhuneet siitä, miten hieno sää on ja miten vartuin -
mutta et tainnut tulla puhumaan siitä.
- Hra Dawson, minä... - Jack.
Jack -
haluan kiittää sinua siitä, mitä teit.
Ei vain minun pelastamisestani -
- Vaan myös hienotunteisuudestasi. - Ei mitään kiittämistä.
Katsos -
ajattelet varmaan:
"Rikas tyttörukka. Mitä hän tietää kärsimyksestä?"
En.
En ajattele niin.
Mietin -
mikä sai tämän tytön luulemaan, ettei ulospääsyä ollut.
No, minä...
Syynä oli kaikki.
Koko maailmani ja siinä olevat ihmiset.
Ja voimattomuuteni -
naimisiinmenon edellä ja se, etten voi pysäyttää sitä.
Luoja tuota kapistusta.
Olisit mennyt suoraan pohjaan.
Viisisataa kutsua on lähetetty.
Koko Philadelphian seurapiiri tulee sinne.
Samalla tunnen -
että seison ihmisten täyttämän huoneen keskellä -
huutaen kurkku suorana, eikä kukaan välitä.
Rakastatko häntä?
Anteeksi?
Rakastatko häntä?
Olet karkea. Sinun ei pitäisi kysyä minulta tätä.
Se on yksinkertainen kysymys. Rakastatko tätä kaveria vai et?
Tämä ei sovi keskustelun aiheeksi.
Etkö voi vain vastata kysymykseen?
Tämä on naurettavaa.
Et tunne minua enkä minä sinua -
emmekä käy tätä keskustelua.
Olet epäkohtelias, moukkamainen ja julkea -
ja lähden nyt.
Jack, hra Dawson, oli miellyttävää tavata.
Etsin sinut kiittääkseni ja nyt olen kiittänyt...
Ja vieläpä loukannut minua.
Ansaitsit sen.
- Totta. - Totta.
- Luulin, että olit lähdössä. - Minä olen.
Olet niin ärsyttävä.
Odota, minun ei tarvitse lähteä.
Tämä on minun osani laivaa. Sinä lähdet.
Kukas nyt on epäkohtelias?
Mikä on tämä typerä juttu, jota kantelet ympäriinsä?
Oletko joku taiteilija?
Ne ovat aika hyviä.
Erittäin hyviä itse asiassa.
Jack, tämä on erinomaista työtä.
Ei niille juurikaan annettu arvoa Pariisissa.
Pariisissako?
Olet todellakin liikkunut...
Henkilöksi, jolla on rajalliset varat.
Köyhäksi kaveriksi. Voit sanoa niin.
Kappas vain.
Onko nämä piirretty elävästä mallista?
Se on yksi Pariisin hyviä puolia.
Siellä on paljon tyttöjä, jotka ottavat mielellään vaatteet pois.
Pidit tästä naisesta.
Käytit häntä useita kertoja.
Hänellä oli kauniit kädet, näetkö?
Sinulla taisi olla romanssi hänen kanssaan.
Ei. Vain hänen käsiensä.
Hän oli yksijalkainen prostituoitu.
Näetkö?
Hänellä oli kuitenkin hyvä huumorintaju.
Ja tämä rouva -
istui baarissa joka ilta -
yllään jokainen jalokivi, jonka hän omisti -
odottaen kauan sitten kadonnutta rakastettuaan.
Kutsuimme häntä madame Bijoux'ksi.
Näetkö, hänen vaatteensa ovat aivan koinsyömät.
Sinulla on lahjoja, Jack.
Sinulla todella on.
- Osaat lukea ihmisiä. - Osaan lukea sinua.
Ja?
Et olisi hypännyt.
Mutta yliopiston tarkoitus on löytää sopiva aviomies.
Rose on jo tehnyt sen.
Katsokaa, tuolla tulee se rahvaanomainen Brownin nainen.
Nouskaa nopeasti ylös, ennen kuin hän istuu seuraamme.
Hei, tytöt. Toivoinkin tapaavani teidät teellä.
Olemme kauhean pahoillamme. Lopetimme jo.
Menemme kreivittären kanssa raittiiseen ilmaan laivakannelle.
Mikä ihastuttava ajatus. Minun on kuultava uusimmat juorut.
Kreivitär.
Ettekö ole vielä sytyttäneet neljää viimeistä höyrykattilaa?
Emme, en näe siihen mitään tarvetta.
Olemme mainiosti aikataulussa.
Lehdistö tietää Titanicin koon.
Haluan sen ihmettelevän myös sen nopeutta.
Meidän on annettava sille aihetta uutiseen.
Titanicin neitsytmatkan on päästävä otsikoihin.
Hra Ismay -
en mielelläni rasita koneita, ennen kuin ne on ajettu kunnolla sisään.
Olen tietenkin vain matkustaja.
Jätän teidän tehtäväksenne päättää, mikä on parasta.
Mutta miten hienosti viimeinen merimatkanne päättyisi -
jos pääsisimme New Yorkiin tiistai-iltana ja ällistyttäisimme kaikki.
Se ehtisi aamulehtiin.
Jäisitte eläkkeelle hienoissa merkeissä, E.J.
Hyvä mies.
Sen jälkeen työskentelin kalmarilaivassa Montereylla -
sitten menin Los Angelesiin Santa Monican laiturille -
ja aloin tehdä siellä muotokuvia 10 sentillä kappale.
Miksi en voi olla niin kuin sinä?
Suunnata vain horisonttiin, kun siltä tuntuu.
Sanotaan, että menisimme sille laiturille -
vaikka vain puhumme siitä.
Ei, menemme sinne. Juomme halpaa olutta -
ja ajamme vuoristoradalla, kunnes oksennamme.
Sitten ratsastamme hevosilla rannalla aina tyrskyihin asti.
Mutta sinun on ratsastettava kuin cowboy, ei mitään sivusatulajuttuja.
- Tarkoitatko jalka kummallakin puolella? - Kyllä.
- Voitko näyttää minulle? - Varmasti, jos haluat.
Opetatko minut ratsastamaan kuin mies?
Ja puremaan tupakkaa kuin mies.
Ja sylkemään kuin mies.
Mitä, eikö sitä opetettu teille koulussa?
Ei.
Tule, näytän sinulle. Tehdään se.
Näytän, miten se tehdään, tule.
- Jack, ei. - Tule nyt.
- Ei. Odota, Jack. - Tule nyt.
Ei, Jack. En mitenkään voi.
Katso tarkkaan.
Tuo on inhottavaa.
Nyt on sinun vuorosi.
Tuo oli säälittävää. Se on otettava takaa.
Pistä siihen vähän vipuvoimaa, käytä käsiäsi -
pistä kaulasi kaarelle.
Näitkö, miten kauas syljin?
Okei, anna mennä.
- Tuo oli parempi. Kunhan harjoittelet. - Niinkö?
Ota se takaa ja pistä keho mukaan. Sinun on...
Äiti.
Saanko esitellä Jack Dawsonin?
Hauska tavata.
Muut suhtautuivat suosiollisesti ja uteliaasti -
mieheen, joka oli pelastanut henkeni.
Mutta äitini katseli häntä kuin hyönteistä.
Vaarallista hyönteistä, joka on murskattava.
Jack, vaikutat mieheltä, joka on hyvä olla lähistöllä, kun on pulassa.
Miksi illallinen aina ilmoitetaan -
kuin jokin kirottu ratsuväen hyökkäys?
Menemmekö pukeutumaan, äiti?
Nähdään illallisella, Jack.
Poika?
Poika!
Onko sinulla pienintäkään aavistusta siitä, mitä olet tekemässä?
Ei oikeastaan.
Olet menossa käärmeen pesään.
Mitä aiot pukea päällesi?
Niin arvelinkin. Tule.
Olin oikeassa.
Sinä ja poikani olette suunnilleen samankokoisia.
Aika lailla.
Näytät upealta kuin vasta lyöty raha.
Hyvää iltaa, herra.
Tässä aluksessa on useita tuhansia tonneja Hockleyn terästä.
- Missä? - Kaikissa oikeissa osissa tietysti.
Sitten tiedämme, kuka vastaa, jos tulee ongelmia.
- Missä tyttäreni on? - Hän tulee kohta.
Tuolla on kreivitär.
- Hei, kultaseni. - Hyvää iltaa, Cal.
Hauska nähdä sinua.
Näin sen kerran elokuvissa, ja olen aina halunnut tehdä niin.
Nähdään illallisella.
Kultaseni -
muistat varmaankin hra Dawsonin.
Dawson.
Hämmästyttävää.
Kävisit melkein herrasmiehestä.
Melkein.
Merkillistä.
Ihastuttavaa nähdä sinua, kultaseni.
Mikä merkittävä matka.
- Hämmästyttävä, eikö olekin? - Aivan mieletön.
Tuolla on Rothesin kreivitär.
Ja tuo on John Jacob Astor -
laivan rikkain mies.
Hänen pikku vaimonsa Madeleine on ikäiseni ja herkässä tilassa.
Näetkö, miten hän yrittää kätkeä sen?
Melkoinen skandaali.
Tuo on Benjamin Guggenheim ja hänen rakastajattarensa madame Aubert.
Rouva Guggenheim on tietenkin kotona lasten kanssa.
Täällä on sir Cosmo ja Lucile, lady Duff-Gordon.
Nainen suunnittelee tuhmia alusasuja, muiden lahjojensa ohella.
Hyvin suosittuja kuninkaallisten parissa.
Onnittelut, Hockley. Se on loistava.
Kiitos.
- Voisitko saattaa rouvan illalliselle? - Varmasti.
Kulta?
Ei ole helppoa, vai mitä, Jack? Muista, että he rakastavat rahaa.
Joten teeskentele, että omistat kultakaivoksen ja kuulut kerhoon.
Hei, Astor.
Hei, Molly, mukava nähdä sinua.
J.J. ja Madeleine, tässä on Jack Dawson.
- Hauska tavata. - Mukava tavata.
Jack -
oletko Bostonin Dawsoneita?
Ei, itse asiassa Chippewa Fallsin Dawsoneita.
Ahaa, niin.
Hän oli varmasti hermostunut, mutta se ei näkynyt hänestä.
He olettivat hänen olevan yksi heistä.
Ehkä rautatieomaisuuden perijä.
Ilmeisesti uusrikas, mutta silti kerhon jäsen.
Äitiin saattoi tietenkin luottaa.
Kertokaa meille kolmannen luokan tiloista, hra Dawson.
Ne ovat kuulemma hyvät tällä laivalla.
Parhaat, jotka olen nähnyt, rouva. Tuskin yhtään rottaa.
Hra Dawson liittyy seuraamme kolmannesta luokasta.
Hän auttoi morsiantani eilisiltana.
Hra Dawson on osoittautunut melkoiseksi taiteilijaksi.
Hän esitteli minulle ystävällisesti joitakin töitään tänään.
Rose ja minä määrittelemme taiteen hieman eri tavalla.
Töittenne arvoa kiistämättä.
Ovatko nämä kaikki minulle?
Aloita uloimmista ja siirry sisäänpäin.
Hän tuntee laivan joka niitin, vai mitä, Thomas?
Laivanne on ihme, hra Andrews. Todella.
Kiitos, Rose.
Haluaisitteko kaviaaria, herra?
Ei kaviaaria minulle, kiitos.
En ole koskaan oikein pitänyt siitä.
Missä asutte, hra Dawson?
Tällä hetkellä osoitteeni on RMS Titanic.
Sen jälkeen olen Jumalan armoilla.
Entä kuinka voitte matkustaa?
Pääsen aina jollakin tavalla paikasta toiseen.
Tramppialuksilla ja sellaisilla.
Mutta voitin matkani Titanicilla onnekkaalla pokerikädellä.
Varsin onnekkaalla.
Koko elämä on onnen peliä.
Todellinen mies luo oman onnensa, Archie. Eikö totta, Dawson?
Kiehtooko tuo juureton olemassaolo teitä?
Kyllä, rouva.
Minulla on kaikki tarvittava mukanani.
Ilmaa keuhkoissani ja muutama tyhjä arkki paperia.
Minusta on hienoa herätä aamulla tietämättä, mitä tapahtuu -
tai kenet tapaan -
ja minne päädyn.
Tässä yhtenä yönä nukuin sillan alla -
ja tässä olen maailman komeimmassa laivassa -
ja juon samppanjaa hienossa seurassa.
Ottaisin tätä lisää.
Minusta elämä on lahja, enkä aio tuhlata sitä.
Koskaan ei tiedä, minkä käden saa seuraavassa pelissä.
On opittava ottamaan elämä sellaisenaan.
Tässä, Cal.
Jotta jokaisella päivällä olisi merkitys.
- Hyvin sanottu, Jack. - Kannatetaan.
Jotta sillä olisi merkitys.
Jotta sillä olisi merkitys!
Bravo.
Mutta hra Brown ei aavistanut, että olin piilottanut rahat lieteen.
Hän tuli kotiin umpihumalassa ja sytytti juhlan kunniaksi tulen.
Bravo.
Seuraavaksi juodaan konjakkia tupakkahuoneessa.
- Miten olisi konjakki, hyvät herrat? - Hyvä idea.
Nyt he vetäytyvät savupilveen ja onnittelevat toisiaan -
maailmankaikkeuden herruudesta.
Hyvät naiset, kiitos miellyttävästä seurastanne.
Rose, voinko saattaa sinut hyttiin?
Ei, jään tänne.
Tässä, Molly.
Liitytkö seuraan, Dawson?
Et kai jää tänne naisten kanssa?
- Ei, kiitoksia, taidan lähteä takaisin. - Ehkä niin on parasta.
Siellä puhutaan vain liikeasioista ja politiikasta.
Se ei kiinnostaisi sinua.
Mutta, Dawson -
oli hyvä, että tulit.
Jack, onko sinun mentävä?
On aika mennä soutamaan muiden orjien kanssa.
Hyvää yötä, Rose.
anna sille merkitys - tavataan kellon luona
Haluatko oikeisiin juhliin?